Kun én skapning har skapt seg et
liv på ethvert levested på Jorden.
Den skapningen er oss.
Vi bruker stadig vår oppfinnsomhet
til å overleve i ville områder.
Langt fra byens lys.
Ansikt til ansikt
med den barske naturen.
Dette er menneskets planet.
Fjellene er blant de mest
brutale miljøene på Jorden.
Været kan skifte fra
tropisk til arktisk på noen timer.
Jo høyere man klatrer opp,
desto hardere blir det,-
- helt til selv oksygen forsvinner.
Men millioner
av mennesker bor i fjellene.
De kan ha flyktet fra krig,-
- eller de utnytter ressurser
som ikke fins andre steder.
For å overleve har de måttet
tilpasse seg på oppfinnsomme måter.
Her er deres fortellinger.
Altaifjellene i Mongolia er blant
Jordens mest avsidesliggende.
For mennesker
som lever i det golde landskapet,-
- er jakt nærmest umulig.
Med mindre man får hjelp.
Sailau Jadik
og hans sønn Berik er kasakhere.
I dag leter de
etter den ultimate jaktpartner.
En kongeørn.
Med en ørn kan
man jakte hva som helst.
Det fins ikke
en bedre jeger på jorden.
Disse ungene er
nesten klare til å forlate redet.
Hvis 16-årige Berik kan fange en,-
- er det første skritt mot
å bli kasakh-jeger som sin far.
Det er et stort første skritt.
Vær forsiktig.
Unngå å tråkke på ungene.
Helt siden kasakherne flyktet
inn i fjellene for 200 år siden,-
- har de stjålet ørneunger.
Ørnens syn er
mye bedre enn menneskets,-
- og de kan få øye
på et bytte to kilometer unna.
Kan Berik lære ørnen
å jakte for ham,-
- blir han en av noen hundre
kasakhere som fortsatt kan det.
Bra, Berik.
Altais mektige fugl.
Berik kaller ørnen Balapan.
Hvis han får det til,
blir Balapan hans jaktpartner.
Men det tar
fem måneder å dressere ørnen.
Fem måneder senere skal
Berik og den fullvoksne Balapan-
- på sin første jakt sammen.
De vil fange en rev.
Den er så sky at bare en ørn
har sjansen til å fange den.
Men for at Balapan skal fange
reven, må den opp på et høydedrag.
Det er et perfekt utsiktspunkt for
å se den minste bevegelse.
Se.
Jeg tror at reven gjemmer seg der.
Den er i de klippene.
Når jeg sier fra,
gjør du ørnen klar.
Slipp den når den får øye på reven.
Berik håper
at Balapans jaktinstinkt tar over.
Vær klar!
Balapan mislyktes.
Det er bekymringsfullt.
Har den drapsinstinkt?
Tradisjonelt slår
jeger og ørn seg sammen i syv år-
- før ørnene settes fri.
Men Berik har sine tvil.
Ikke vær lei deg.
Den har aldri sett en rev løpe.
Det glipper ikke for den i morgen.
Ved daggry vender
far og sønn tilbake til fjellene.
Hvis ikke
Balapan kan fange en rev,-
- må Berik slippe den fri
og finne en annen ørn å dressere.
Balapan har fanget reven,
akkurat slik den er dressert til.
Nå er det kamp til døden.
Sailau dreper reven
så fort han kan.
I henhold til tradisjonen får
Balapan revens lunger.
Revens pels blir
brukt til vinterklær.
Berik har vist
at han er en god jeger.
Gratulerer, min sønn.
Du har gjort din far glad.
Nå er du en mann av ditt folk.
Så lenge de har levd
i Altaifjellene,-
- har kasakhere
vært avhengige av ørner.
Men ikke alle fjellfolk
får hjelp fra ville dyr.
Ved utkanten
av Øst-Afrikas Riftdalen-
- har vulkansk aktivitet dannet
de etiopiske Semienfjellene.
Enorme klipper
danner en naturlig festning-
- der folk i århundrer
har søkt tilflukt fra krig.
Landsbyen Getabit
ligger i et landskap så bratt-
- at folk bare kan dyrke på
striper av jord på klippekantene.
Men 200 meter dype skrenter
er deres minste bekymring.
I dag er den årlige innhøstingen.
Avlingen er under
angrep fra en sulten fiende.
Disse geladaene elsker
å stjele bøndenes korn.
Flokker av opptil 600 lusker rundt
på klipperne rundt landsbyen.
Ledet av hanner
med huggtenner lengre enn en løves.
De er utspekulerte tyver.
Som forsvar mot apene
bruker bøndene barna sine,-
- slik som 12-årige Dereje.
Geladaene er veldig sterke.
De har drept mange sauer.
Mange mennesker har
kommet til skade.
Kom dere vekk!
Jeg føler mye sinne mot dem.
Siden området ligger
ved en nasjonalpark,-
- er geladaene fredet.
Bort med dere!
Dreper man en gelada,
får man syv års fengsel.
Så man blir nødt til
å skremme dem bort.
Når kvelden nærmer seg,
stopper geladaenes plyndring.
Men Derejes avling
er klar til innhøsting.
Han vet at apene vil angripe
enda mer aggressivt i morgen.
Sammen med sine søsken
slår han leir ved åkrene.
De har spist mange avlinger i dag.
Hva om de kommer i stor flokk?
Den store vil angripe meg.
Du må bare
forsvare deg og jage den bort.
Om natten faller temperaturen
til under frysepunktet.
Geladaenes tykke pels
er tilpasset kulden,-
- men mennesker må
krype sammen for å få varmen.
Ved daggry angriper geladaene.
Noen store hanner går
etter Derejes høystakker.
Han jager dem bort, men de er slu.
Det var en avledningsmanøver.
I den andre enden av åkrene
innledes det egentlige angrepet.
En flokk som denne kan
tømme en åker på noen minutter.
Pass på, geladaene angriper!
De har trengt inn på åkeren!
Hvilken side kommer de fra?
De spiser
av avlingen på den andre siden.
Hvis Dereje ikke skynder seg,
forsvinner familiens vinterforråd.
Dereje har gjort det.
Han har jaget geladaene på flukt.
Endelig høstes avlingen.
Jeg er glad.
Åkrene mine er trygge.
Jeg er glad for
at jeg kan sove hjemme.
Dereje bor i Semienfjellene fordi
hans forfedre søkte tilflukt her.
Men noen steder på jorden
bosetter folk seg i fjell-
- fordi de inneholder
noe de desperat vil ha tak i.
Fjell blir til når
kontinentalplater støter sammen.
Denne omveltningen blottlegger ofte
en rikdom av verdifulle mineraler.
Intet sted mer
enn her i Indonesia,-
- som er hjemsted for flere aktive
vulkaner enn noe annet sted.
Her risikerer folk livet for
et mineral som brukes i industrien.
Det er svovel.
Hartomo og Sulaiman
er svovelgruvearbeidere.
De skal gå hvor få andre våger.
Inn i hjertet av en aktiv vulkan.
Det er mange store fjell, men bare
ett med svovel som vi trenger.
Dette er Ijen-krateret.
Et av verdens giftigste steder.
I midten av krateret ligger det en
innsjø fylt med 2,5 mill tonn syre.
Fra fjellets dyp
strømmer giftige gasser ut-
- som har kostet 74 gruvearbeidere
livet de siste 40 årene.
Fjellets gasser er farlige.
Man kan besvime av dem.
Våre familier er
bekymret når vi skal ned hit.
Nivået av hydrogensulfid
som de puster inn,-
- er 40 ganger høyere
enn det som anses som trygt.
Med tiden ødelegger
det lungene deres.
Gassen svir i øynene-
- og gjør at man får
vondt i halsen og brystkassen.
Når de har nok svovel,-
- bærer Hartomo og Sulaiman det
200 meter opp til kraterets rand.
Hver mann bærer 90 kilo.
Det er nesten
1 1/2 gang deres egen kroppsvekt.
Arbeidet er veldig belastende
for gruvearbeidernes kropp.
Det sies at arbeidet
kan forkorte livet ditt.
Jeg gjør det
for å brødfø familien min.
Intet annet arbeid er
så godt betalt.
Sulaiman og Hartomo
får fem dollar per lass.
Gruvearbeideres liv
har alltid vært hardt.
Men det er ikke bare
gruvearbeiderne som lever hardt.
Bare det å finne mat kan være
utfordrende for fjellfolk.
I Sør-Stillehavet ligger
verdens nest største øy, Ny-Guinea.
Dette er et av
jordens frodigste fjellandskaper.
Her er det masser
av vann og beskyttede daler,-
- så fjellene yrer av liv.
Men jakten på mat, og spesielt
kjøtt, er overraskende vanskelig.
Marcus, Andrew og George er jegere
fra Yangoru Boiken-stammen.
De og deres familier har
ikke fått ferskt kjøtt på to uker.
Men i dag skal problemet løses.
De håper
å kunne fange flygehunder.
Hvis vi kan fange en flaggermus,
kan vi brødfø familien vår.
Mine barn spør alltid
om jeg har flaggermus med hjem.
Men for å fange en kjempeflaggermus
må man ha en kjempefelle.
Disse mennene gjør noe drastisk.
De endrer landskapets form.
Langs denne fjellryggen
lager de en 20 meter lang korridor.
En snarvei gjennom fjellene
til frukttrærne bortenfor.
Det er det perfekte sted
å lokke flaggermusene i bakhold.
Mine forfedre lærte oss
hvordan man gjør det.
De lærte oss
å lage korridorer og nett.
Som en edderkopp
spinner mennene et kjempenett.
I mørket kan ikke flaggermusene
se det 38 meter høye nettet.
Nå er det bare
to ting igjen å gjøre.
Montere flaggermusalarmen.
Og håpe
at flaggermusene flyr i fellen.
Man må være tålmodig
for å fange flaggermus.
Før i tiden kom Marcus tomhendt
hjem etter flere uker i fjellet.
Hvis det lykkes å fange noen få,
er det verd strevet.
En flaggermus med ris
kan gi mat til 12 personer.
Flaggermus, flaggermus!
Den sitter i nettet.
Fort!
Drep den før den slipper løs.
Denne store hannen kan
gi mat til flere personer.
Det begynner bra, men de
trenger mer enn én flaggermus.
Etter som timene går, flyr
flere og flere flaggermus i fellen.
I løpet av natten fanger
mennene 15 flaggermus.
De tilbereder to nå
og sparer resten.
Deres fangst forsyner familien
med nok proteiner i to uker.
Det gjør godt å få litt kjøtt.
Alt på flaggermusen kan spises,
også vingene.
Vi takker dere, forfedre.
Siden Andrew, Marcus og George
kjenner fjellet ut og inn,-
- kan de brødfø familien sin.
I kaldere himmelstrøk-
- kan det bety forskjellen på liv
og død å kjenne fjellet ut og inn.
I de sveitsiske alper kan
det falle ti meter snø i året.
For millioner av skiløpere er
det en god grunn til å dra hit.
Men snøfall kan også
utgjøre en dødelig trussel.
Laviner.
Med fart som et ekspresstog
tilintetgjør den alt i sin vei.
På en normal vinter kan det være
30 000 laviner bare i Sveits.
Martin Mathys patruljerer på ski
og er lavinespotter.
I dag har han et stort problem.
I hjembyen Grindelwald har
der falt store mengder snø.
Risikoen for laviner er veldig høy.
Laviner kan ødelegge biler og tog.
De kan begrave veier.
Og de kan begrave landsbyer.
Min jobb er å utløse lavinene-
- før mennesker gjør det.
1000 meter over Grindelwald
ligger det beryktede Schwarzhorn.
Den er innhyllet i snø
og er en katastrofe i forkledning.
Martin må utløse
en lavine før det faller mer snø.
I nødstilfelle bruker
vi helikoptre.
Det er den eneste
trygge måten å komme tett på.
For å utløse en lavine
trenger man masse dynamitt.
Martin tar med seg 50 kilo.
Det er nok til
å sprenge flere kvartaler.
Med så mye snø blir
arbeidet mitt litt hektisk.
Adrenalinet pumper,
men jeg er ikke redd.
Martin når fjellryggen
og gjør klar en ladning.
Han utløser en minilavine,
som flytter ti tonn snø.
Men det er ikke nok.
Han må gjøre det igjen.
Denne gang lykkes det.
Dette er lavinen han trenger
får å gjøre fjellet trygt igjen.
Naturen er veldig sterk.
Laviner er en del av livet vårt.
Men vi er forberedt på dem.
Høyt oppe i Alpene har man lært å
kontrollere laviner med teknologi.
Man det er fjell
hvor naturkrefter ikke kan temmes.
Himalaya er
jordens høyeste fjellkjede.
Verdens
100 høyeste fjell ligger her.
Innenfor disse fjelltoppene bor
det 70 millioner mennesker.
Mange i en høyde som utgjør
en trussel mot menneskekroppen.
I Doramba i Nepal står innbyggerne
overfor en snikende trussel.
Et høyt nivå av skadelige
UV-stråler brenner folks øyne.
I landsbyen Balau har 65-årige
Teteeni betalt en høy pris.
Hun er blind.
For tre år siden begynte
jeg å miste synet.
Så ble jeg fullstendig blind.
Men det er ingen vits
å gråte over det.
Teteeni vil ikke la
blindheten ødelegge livet hennes.
Men enkle oppgaver som å hente
vann tar tid og kan være farlige.
Blindheten skyldes grå stær.
Linsene er blitt tåkete
pga den skarpe fjellsolen.
Teteeni lever isolert i Himalaya
og har ingen tilgang til legehjelp.
Men svaret på hennes bønner
er kanskje ikke så langt unna.
Dr Sanduk Ruit fra Kathmandu-
- har utviklet et øyeninngrep som
han bringer ut til fjerne steder.
Hans mobile klinikk
gir håp til tusener.
I dag drar
Teteeni av sted for å møte ham.
Hun har sørget for den eneste
formen for transport her:
En venn har tilbudt å bære
henne ti kilometer til klinikken.
Selv om dr Ruits inngrep
ofte lykkes,-
- er det likevel mulig
at Teteenis øyne er for ødelagte.
Han kan ikke love noe.
Dorambas skolebygning
er blitt operasjonssal.
Det tar dr Ruit bare en halvtime
å fjerne de tåkete linsene.
Så erstatter han dem med syntetiske
linser som han selv fremstiller.
I Vesten kan
dette inngrepet koste 8000 dollar.
Men takket være veldedighet
trenger ikke pasientene betale.
Operasjonen er fullført,
så nå kan Teteeni bare vente.
Bare 24 timer etter operasjonen-
- venter Teteeni med andre pasienter
på å få fjernet bandasjen.
Forhåpentlig har
hun fått synet tilbake.
La oss se.
For Teteeni er
det sannhetens øyeblikk.
Se på meg.
Se her.
- Kan du se? Hva ser du?
- Munnen og nesen din.
- Hvor mange fingre holder jeg opp?
- Fem.
- Og nå?
- To.
Sett fingeren på nesen min.
- Det er den.
- Jaså?
Kan du stryke meg på kinnet?
Du må gjøre det varsomt.
- Hvordan var det?
- Herlig.
For første gang
på tre år kan Teteeni se.
Måtte himmelen belønne dr Ruit.
For litt siden kunne jeg ikke se.
Det kan jeg nå.
Mine problemer er borte.
Mitt hjerte er fylt av lys.
Ved foten av Himalaya forlenger
moderne legevitenskap folks liv.
Men høyere opp er det
å takle døden en utfordring.
Dho Tarap er en av verdens
høyest beliggende landsbyer.
Her lever buddhister
i nesten total isolasjon.
Når noen dør i denne høyden,-
- er det en utfordring
å bli kvitt liket.
I går kveld var det et dødsfall.
70 år gamle Nombe-la gikk bort.
Nå forbereder hans familie liket
for en buddhistisk begravelse.
Mannen som står for begravelsen,
er den hellige lama Namgyal.
Nombe-la var et godt menneske.
Han jobbet hardt
og oppdro gode barn.
Begravelsen skal snart finne sted,-
- for liket kan tiltrekke
seg rovdyr og spre sykdommer.
Men når man lever på verdens tak,
er mulighetene begrenset.
Buddhister begraver ikke de døde.
Her vokser det ingen trær, så
det er ikke noe ved til kremering.
Løsningen er et ritual
som er eldre enn buddhismen.
En himmelbegravelse.
En himmelbegravelse er
en spesiell tradisjon her.
For å kunne utføre ritualet får
Lama Namgyal hjelp fra en ekspert.
Bharmay Furba er
begravelsesagenten.
Som ikke-buddhist er han den eneste
som får utføre denne oppgaven.
Lamaene får ikke
gjøre det jeg gjør.
Jeg har utført
mange himmelbegravelser.
Men jeg trenger fortsatt
litt whisky for å gjøre det.
Begravelsesopptoget går i 1 1/2
time opp til en hellig avsats-
- der man har utført
himmelbegravelser i over 1000 år.
Her møter opptoget fjellenes
mest effektive åtseletere.
Gribber.
I årtusener har buddhister vært
avhengige av gåsegribbens-
- og lammegribbens hjelp for
å kunne gravlegge sine døde.
Fuglene kan raskt fortære et lik
før det sprer sykdommer.
Det anses som en hellig handling
som forlenger et annet vesens liv.
For dem er
Nombe-las lik nå en tom beholder.
Sjelen hans har
vandret videre til et annet rike.
Nombe-las sønner
tar farvel med sin far.
De ønsker ikke å være
til stede ved det som nå skal skje.
For at gribbene kan
fortære Nombe-las lik raskt,-
- gjør Bharmay det lettere for dem.
Nå er Nombe-las lik borte
og kan ikke spre sykdommer.
I fjellene er alle levende
skapninger avhengige av hverandre.
Nombe-las kjøtt og blod
gir næring til gribbene.
Det er god karma.
For å overleve i fjellene
må man forstå dem.
Levesteder i fjellene
kan være brutale.
Men ved hjelp av
oppfinnsomhet, besluttsomhet,-
- snarrådighet og mot-
- er det mulig
å skape seg et liv på verdens tak.
Da "Human Planet"-teamet
filmet mongolske ørnejegere,-
- ble jakten på en rev
som å finne en nål i en høystakk.
Å følge jegerne var nærmest umulig
i det mongolske landskapet.
Altaj-fjellene i Mongolia
Lat 48°58'01"N, Long 89°58'01"E
Teamet filmer Sailau, sønnen Berik
og deres jakt med ørnen Balapan.
Kameramann Keith Partridge møtte
Berik og hans nye kylling i juni.
Det er november og bitende kaldt.
En ideell jakttid-
- siden ulver, rever og kaniner
har tykk vinterpels.
De gamle russiske lastebilene
er dog ikke tilpasset kulden.
Sjåførene finner en ny løsning.
Keith velger
et annet fremkomstmiddel.
Jeg har ikke engang ridd på esel
på stranden i Blackpool.
Nå skal vi dit opp på en slik.
- Heter min hest noe?
- Vi døper dem ikke i Mongolia.
Vi benevner dem etter farge.
Mongolene har mer enn 300 ord...
- ...for å beskrive hesters farge.
- Oi.
For å få den til å gå,
sparker du lett. Så sier du "shu".
Skal vi følge Agii? Takk.
Shu.
Shu!
Til slutt får Keith den i rett gir
og kommer av sted.
Etter tre timer
tar lastebilene dem igjen.
Keith er glad for å slippe hesten.
- Hva synes han?
- Du var dyktig.
- Men hesten var enda dyktigere.
- Du er en bra mann tross nesen.
Tross nesen?
- Er den for stor?
- Ja.
Du kommer til å forfryse den.
Sånn. Nå forfryser jeg den ikke.
Keith skal teste
et lite ørnekamera.
Sailau har lagd en sele til det.
Andre kameraer gir bedre
billedkvalitet, men er større.
Det er en evig balansegang
mellom det praktiske og kvalitet.
Vi får se hvordan det går.
Sailaus ørn ser ikke ut til
å påvirkes av kameraet på ryggen.
Derfor forsøker de med et tyngre
kamera med høy bildeoppløsning.
Håper det fungerer.
Fuglen orker kanskje ikke.
"Flyet" blir kanskje overbelastet.
Ørnen flyr ubesværet.
Keith og teamet drar tilbake
til basen og regissør Nick Brown.
Et spent øyeblikk.
Lokalinnbyggerne følger med.
De har aldri sett sine ørner slik.
Hetten er av.
Der flyr den. Oi!
- Det er ganske heftig.
- Se på hodet!
Se hvordan den luter med hodet.
Jøss!
Er det ikke utrolig?
Neste dag følger de med Berik og
hans ørn på deres første revejakt.
Jegerne bruker "sweepers",
menn som lokker frem revene.
Teamet må gå fra topp til topp
for at ørnene skal se revene.
Berik tror at reven gjemmer seg
bak dette fjellet,-
- bak telegrafledningene.
Han vil vente på en av toppene.
Det virker fornuftig å gå dit.
Best du skynder deg.
Han er alt på vei.
Teamet pakker raskt
og skynder seg etter jegerne.
Men så snart Keith begynner
å filme, er planen endret igjen.
Sailau har gått videre. På tide
å gå. Vi som nettopp kom hit.
Sailau og Berik red mellom
toppene med teamet etter seg-
- som en stadig sisten-lek
i den tynne fjelluften.
Da de nesten var helt utmattet,
sto de overfor et nytt problem.
Hvor er Sailau?
De ringer regissøren.
Nic. Det er Keith, hører du meg?
- Ja, hvordan går det?
- Vi er på dagens tredje fjellkjede.
- Vi har ikke filmet noe ennå.
- Hvilken fjellkjede er dere på nå?
- Den som visste det.
- Bak oss er toppene uten snø.
Terrenget er ganske røft.
Det er et godt sted
å gjemme seg ved fare.
Er det en hund foran stolpen?
Vi ser etter.
- Det er ingen ulv, det er en ku.
- Jeg sa ikke at det var en ulv.
Helt sant, Zubin.
Begynner vi å vase nå
på dagens tredje fjellkjede?
Vil dere ha sjokoladebiter?
Agii, hver dag, akkurat når vi tror
at vi skal besvime...
Man kan brekke tennene på den.
Agii, kan du oppbevare dem
litt varmere?
De går videre. De begynner å lure
på om de får filme noen jakt.
Men så får de gode nyheter.
Vi har sett en rev.
Den beveget seg raskt opp bakken.
Karene er der nå
for å se hvor den gjemmer seg.
Ute på snøen synes de ganske godt
som en svart prikk som beveger seg.
Men ellers er det
som å finne en nål i en høystakk.
Plutselig høres et rop,
og jakten er i gang.
Alle ut av bildet.
Nå.
Reven slapp unna i siste øyeblikk.
Både Balapan og teamet har lært
mye av sin første jakt.
Men teamet må filme
en vellykket jakt.
Etter flere frustrerende dager
er presset stort.
Tiden holder på å renne ut.
Det har ikke sett bra ut.
Akkurat når teamet tenker å gi opp,
høres et rop.
Keith vet at dette er hans og
Balapans store sjanse til å lykkes.
Vi fikk den nok. Jøss.
Når ropet kommer, går det fra 0
til 1 000 km/t på noen sekunder.
Hjertet hamrer når man jobber slik.
Man må reagere på en god måte-
- og fokusere på det man skal gjøre.
Når adrenalinet pumper, kan man bli
distrahert. Man må skjerpe seg-
- og fokusere på å få sine bilder
og få det til å fungere.
Og bygge relasjoner
med de man jobber med.
Så de stoler på oss-
- og lar oss ta del i noe som er
en ganske privat del av deres liv.